Добър ден. Окончателно ли я връщате? - Да.
Благодаря.
ЗАВРЪЩАНЕ ПРИ МАМА
Ставай, Стефани! Време е!
Затваряй прозорците, иначе Принцесата ще избяга.
Мамо, горещо е, не се диша.
Много е приятно. Нали така, принцеската ми?
Скъпа, ставай, за да видиш обявите първа.
Колко е часът? - 6 ч.
Ще купиш вестници. - Вестници?
В 9 ч. всичко ще е заето, трябва да ги изпревариш.
Мамо, вече разглеждам обявите в Интернет.
Тогава ставай, за да си първа в Интернет.
Принцеската ми!
Да, миличка, знам, въобще не ти е горещо.
Котката! Хайде, махни се, отивай при мама.
Благодаря, мамо.
Много се радвам, че си тук.
Баща ти не говореше за това, но той също остана безработен.
Скоро брат ти щеше да се роди. Не ни беше лесно.
Този месец беше мъчителен. - Цял месец, не думай.
Какво ще пиеш? Чай, разтворимо кафе, имам от какаото на Лео...
Не, ще пия кафе.
Кафе...
Нямаш ли истинско кафе? - От това кафе пиеше баща ти.
Щом е на татко, значи е развалено.
Срок на годност - 11 .07.2016 г. Видя ли, няма му нищо.
Пийни си, той щеше да се зарадва.
За петък ще приготвя десерта "Плаващ остров".
Какво има в петък? - Вечерята с брат ти и сестра ти.
Съвсем забравих. - Нали си записа?
Да, Никола ще ме поучава, а Каролин ще злорадства...
Престани. Поне веднъж ще вечеряме заедно.
Искам да ви разкажа за Гравел и...
И за други неща.
Какво правиш? - Мажа си хлебче.
С този нож? - Вилица ли да взема?
Скъпа, има специален нож за мазане.
Това е просто масло, мамо.
Може да е филия с масло, но има значение как я ядеш.
Добре, вземам специалния нож, за да си намажа хлебчето.
Мажа със специален прибор за мазане.
Подиграваш ми се. - Съвсем не.
Какво ще правиш днес? - Ще се приготвя за адвоката.
Ще ходя до Бюрото по труда.
Значи следобед ще си вкъщи? - Да, защо?
Питам, за да си направя програмата.
Съдебният администратор ще каже дали ще получа компенсации,
но сега нямам работа, нямам нищо.
Полага ми се обезщетение, не знам каква е процедурата,
тъй като съм нова в кръга на безработните.
Вие ли бяхте управител? - Да, и гарант.
Управителят не получава нищо. - Затова ми трябва работа.
Спешно! - В архитектурата е невъзможно.
По-зле е и от металургията. Трябва да се преориентирате.
Защо не? Трябва да работя.
Попаднах на нещо тази сутрин. Има една свободна позиция.
Да видим...
"Отговорник мобилни комуникации на събития".
Супер! - Намира се в "Жолиет".
Страхотно! - Позицията...
Позицията за отговорник по мобилните комуникации...
Ето, в "Жолиет", да...
Готово, ето я! И така...
Разпространяване на брошури на ролери.
Наистина ли? - За телефонна компания в "Жолиет".
На ролери? - На ролери.
Не. - Днес дойде и един археолог.
Реагира по същия начин: "На ролери? Не!"
Да не увъртаме и да не смекчаваме нещата, да си говорим направо.
Вече не сте млада, свръхквалифицирана сте,
имате малко дете и времето ви е ограничено.
Не слушайте колегите ви, които казват:
"Спокойно, всичко ще се нареди, не се притеснявай."
Защото нищо няма да се нареди.
Освен ако не сте на 20 г., мотивирана и с бизнес план.
Но истината е, че не сте такава.
А ако смекчим нещата?
Да ги смекчим...
Не се отчайвайте!
Мислели ли сте за обучение? Ето един добър избор.
Безработните отиват на обучения.
Провалят се, но искат някой да им разкаже за успеха.
Соня! Получи ли съобщението ми?
Да пийнем по нещо, приключвам в 18 ч. Време е за мохито!
Няма да мога, вече имам планове за вечерта.
Приятна вечер, Мишел.
Един съвет, Мишел? Забравете я.
Тя е на 20 г., а вие сте с коремче, при това смекчавам нещата.
Да не говорим за дрехите, тялото и обицата...
Откажете се. Хубав ден! И не се отчайвайте!
Любов моя! - Мамо!
Как си?
Тате, може ли да играя футбол? - Да, отивай.
Здравей, Стеф. Не трябваше ли утре да го вземеш?
Да, просто минах да го видя.
Искаш ли да го вземеш тази вечер? - Не, не мога.
Имам да върша хиляди неща.
Ако искаш, може да спиш вкъщи. Мюриел няма нищо против.
Не знам какво да кажа. Много мило, но няма нужда.
Живея при майка си. - Ясно.
Довиждане, скъпи. Обичам те. До утре!
Чао, Филип. - Чао.
Ти ли си, Стефани? - Аз съм! Друг ли очакваш?
Добре ли мина срещата? Намери ли си работа?
Ако си намеря работа, ти ще разбереш първа.
Да е пристигнало писмо тази сутрин? - Не, скъпа.
Ще вечерям навън. Ще се видя с една архитектка, която има връзки.
Реших, че може да ми помогне. - Чудесно.
Значи няма да си вкъщи вечерта? - Не.
В колко ще се прибереш? - Не знам.
Към колко часа? Ориентировъчно.
Към полунощ, не се тревожи. - Не си забравяй ключовете.
Сложи обратно веригата, аз ще съм си легнала.
Нещата при мен никак не вървят.
Нямам много варианти.
Използвай контактите си. - Единственият ми контакт си ти.
Не, благодаря. - Аз искам.
В моето положение алкохолът е истински помощник.
Не просто верен, а най-добър приятел.
Ще може ли сметката? - Разбира се.
Както ти казах... Да, значи...
Ако ще работиш по нещо голямо...
Или по-малко...
Заповядайте.
Странно е точно ти да говориш за работа.
Помниш ли какво стана преди 3 години на Коледа?
Директорът ме извика.
Тогава ме уволниха. Бях на дъното.
Трябваше да използвам контактите си. Ти беше моят контакт.
Обадих ти се, оставих ти съобщения.
Било е Коледа, сигурно съм била в отпуска.
Дълга отпуска си имала. Така и не ми се обади.
Всъщност обади се - миналата седмица.
Съжалявам, Катрин. Не знам какво да кажа.
Права си, несправедливо е.
Аз ще платя. - Благодаря.
Изпрати ми автобиографията си. Ще го покажа тук-там.
Нищо не ти обещавам. - Благодаря.
Беше страхотно. - Да, така си е.
Мислех си, че може да кажеш поне на Стефани.
Не и на Стефани. - Виждаш я всеки ден.
Няма да карам децата да са потайни. Ще кажа на всички заедно.
Хапчето ми! Забравих да го изпия.
Мислиш ли, че ти трябва? - За холестерола.
Върза се!
Стефани?
Стефани!
Най-сетне.
Защо си сложила веригата? - Ти така каза. Мислех, че спиш.
Каза полунощ, сега е 23,30 ч. - Приключихме бързо.
Ще ми отвориш ли? - Да.
Къде беше? - Разхождах се.
В 23,30 ч.? - Обичам нощните разходки.
Навън, без палто? - Да. Знаеш, че съм била скаут.
Мога да си запаля огън.
Добре ли си, мамо? - Да. Що за въпрос! Лека нощ!
"Затруднение"!
Никол, там ли си? Написах "затруднение".
Точките от едната ми буква се утрояват,
печеля точки и от твоето "размесвам".
Три плюс това, по десет... Прави 106 точки.
Не, не е късмет, Никол. Аз играх умно.
Да продължим утре? Ще пазарувам.
Разбих Никол. Всяка пише и чуждата дума.
Местим еднакви букви и играем по телефона.
В крак с времето сме, скъпа.
Отивам до "Франпри", искаш ли нещо? - Да, работа.
Искаш ли да ги попитам? - Пошегувах се, мамо.
Гледай как си се наконтила! За кого е това?
Не съм се наконтила.
Големи късметлии са "Франпри".
С такава хубава клиентка... - Стига!
Махни верижката на очилата. - Без нея ще ги загубя.
Да, но е грозна. По-скоро те състарява.
Искам да дам гаража под наем. Можем да спечелим пари от него.
Ще го изчистиш ли, моля? Благодаря.
С удоволствие.
Къде отива?
Къде се изгуби?
Малко е сложно вкъщи.
Какво си направила? Променила си нещо...
Не, нищо. - Изглеждаш по-млада.
Ами...
Да? - Ало, мамо. Къде си?
Пазарувам, скъпа. - Не, ти се качи на горния етаж.
Възможно е. - "Франпри" не е нагоре.
Стига, престани. Не знам.
Забрави си пазарската количка. - Ало? Не те чувам. Ало?
Случва се да объркаш етажа.
Ало? - Ало? Кой е?
Стефани. Здравей, Карол. - Нали ще се видим в петък?
Ален, тъкмо щях да ти звъня.
Ще можеш ли да ми разпечатиш нещо?
От пидиеф във формат А4, нали? - Супер си.
Защо си у мама? - Заради финансовите ми затруднения
се преместих у мама.
Нанесла си се при мама, а аз не знам нищо.
Благодаря ти за загрижеността.
Просто лош период и както ти каза, най-важното е, че съм здрава.
Нищо не съм казала. - Да, не каза.
Съвсем е изперкала. Дай ми мама.
Излезе, звънни й на мобилния. - Гласовата й поща е пълна.
Искаш ли да й предам нещо? - Паркирай тук.
Разтоварват, не мога. - Тогава там. Хайде!
Заради теб ни взеха мястото. - Мястото беше за инвалиди.
Искаш ли да й предам нещо?
Ако искам да й кажа нещо, ще го кажа на нея.
А не на...
Кажи й да ми звънне. - Да, ще й предам.
Не започвай. - Не каза "моля те", "благодаря"...
Аз ли започнах? Ще се видим в петък.
Аз съм. Мама се прибра.
Не думай.
Искаш ли тази вечер да играем на скрабъл?
Студено е. Намалила си парното.
Да нямаш термометър в главата?
Скъпа, увеличи го, моля.
Има ли писмо за мен? - Не.
Очакваш ли нещо? - Да.
Съдебното решение по моя случай. Все едно...
Както и да е.
Какво купи?
Докоснах небето и звездите...
Десертът се нарича "десерт", защото се яде за десерт.
Виж ти!
Привличат те момчета в шорти ли?
Исках да взема "Мари Клер", но съм се объркала.
Сигурно си се объркала. - Ще го върна. Случва се.
Вземи си чаша.
О, не. От библиотеката ме карат да се регистрирам в Интернет.
Подарихме ти айпад за Коледа. Имаш и Интернет.
Не си включвала айпада. - Не.
Мамо, правя го за теб. - Знам.
Ела тогава.
Намали музиката, ако обичаш.
Искат единствено имейл адреса ти.
Нямаш имейл. Добре, ще ти направим.
"Жакли..." Не, ще оставим това за после.
"Жаклин Мазерен, кльомба, джи мейл"...
"Жаклин Мазерен, кльомба, джи мейл, точка, Ком."
Трябва ти парола. Това е Шаша.
Как си, пиленце? - Добре, а ти?
Всичко наред ли е? - Да.
Тук е много топло. - Заради нея. Тя ме събужда в 6 ч.
Слуша постоянно Кабрел. - О, Кабрел.
Харесвам го, но ми иде да убия малката Мари от песента.
Здравейте.
Шарлот! - Не ставайте, Жаклин.
Как си? - Добре.
Това е за вас. - Не трябваше.
Прелестна кутия с френски макарони. Горкият ми холестерол.
Карамелените са божествени.
Много е приятно тук.
Видя ли? - И музиката ми харесва.
Франсис Кабрел е, ще го пусна пак. - Не, спираме го.
Извинявай, Шаша, сега ще приключим.
Правя й имейл адрес.
Ще оставим това.
И така, "Жаклин Мазерен, кльомба, джи мейл, точка, Ком".
"Създайте парола" - нещо лесно за запомняне.
1664. - Също като бирата.
Кодът за дебитната карта. - Не може.
Измисли комбинация от цифри и букви.
Х, 3, 7,
Б, 5,
8, Р, 2.
Идеално. - Б, Х, 3.
Добре.
"Потвърдете паролата." - Да.
Повтори я. - Не помня всички цифри и букви.
Добре, въвеждаме класическото "1234".
Запиши си го в тефтера, защото ще ти трябва.
"Жаклин Маз"... - По-бавно, не бързай.
"Жаклин" - като първото ти име. Знаеш как се пише.
Мислиш ме за идиот. - Не.
Не, но ви диктува малко странно.
После "Мазерен", слято без интервали.
Кльомба - малко "а" с кръгче около него.
Успех, Жаклин.
Не схващам. - Много по-лесно е от твоя бридж.
Не обясняваш добре. - Вярно е.
Кльомбата е завъртяно малко "а". Браво.
"Джи мейл". - Кой Мел?
"Джи, м, е, й, л, точка, Ком."
Имаш предвид "точка". Значи с "т" - "точка".
Мамо, не изписвай "точка". Просто я сложи. "Ком".
Като? - "Ком".
Правиш го нарочно! - Не! Като какво?
Просто "к-о-м". - Жаклин, ще ви го напиша.
С интернета бях дотук. - Трябват ми въздух и хубаво кафе.
Разказвай за Каркасон, как беше?
В къщата за гости ли беше? - Изключено.
Къде спиш, когато си в Марсилия? Нали върна апартамента на "Прадо"?
Можеш да спиш на сгъваемото легло. - Много сте мила.
Ще отседна у един братовчед на татко.
Старо жилище, но докато се настаня в Каркасон, ме устройва.
Тръгваме ли? - Хайде.
Довиждане, миличка. - До скоро.
Не ми се ходи на тази вечеря. Май ще я пропусна.
Не трябва да лъжеш майка си.
Готино е, че живееш с нея.
Готино ли? Ти чуваш ли се?
Колко време издържаш с майка си? - По-малко от уикенд.
Една закуска ми е достатъчна. - И на мен.
Много е сладка, но минаха два дена и вече не издържам.
В добра форма е. - Добре е, че сега съм при нея.
Как е номерът на невролога на баща ти?
Майка ти няма Алцхаймер. - Малко е разсеяна, нищо сериозно.
Мечтая си за апартамент на площад "Албертас".
Ще си остана с нереалната мечта.
Безнадеждно е.
Колко е хубаво на слънце. Поне то е безплатно.
Имам право на малко безплатни изживявания.
Да се разхождам безцелно, да броя гълъбите.
Има ли развитие? - Не, обичайното.
Как върви в Каркасон? - Истинска мъка е.
Има изненади навсякъде. Този път с почвата.
Глинеста е, къщата пропада.
Разходите не спират да се трупат. Със сондажа става 60000.
Сериозно? - Нямам никакви пари.
Дадох ти парите от акциите. - Няма ги. Какво си мислеше?
Да ми поискаш пари ли? - Нямах това предвид.
Разбира се, не си го и помисли.
Взех ти "Франс Футбол", ще ти го донеса.
Не мога да вечерям с теб, тя е тук всяка вечер.
Направих ти кекс. Добре, ще ви звънна отново.
Беше грешка. - Но ще звъннеш пак?
Защо? - Каза "ще ви звънна отново".
Глупости! - Срещнах един познат - г-н Жан.
Кого? - Жан Лаборд. Нали още живее тук?
Не знам, възможно е.
Харесвах дъщеря му Флоранс. Чудя се какво прави.
Кинезитерапевт е в Авиньон. Учи за специалист по остеопороза...
Така поне ми казаха, аз нищо не знам.
Мамо, мислех си...
За вечерята с Нико и Карол... - Да.
Забравих, че имам планове за петък вечерта.
С един важен човек, който може да ми намери работа.
Брокер е, при това...
И затова...
Няма да стоя дълго с вас. Става малко сложно.
Постъпи както прецениш.
В краен случай мога веднага да се видя с човека.
Даже така ще е по-удобно.
Имаш право, така ще направя. Ще му звънна.
Все пак ме постави в неудобна ситуация,
направо неразрешима.
Скъпа, ще играем бридж у Франсоаз.
Добре.
Знаеш ли, че тя пак ще се омъжва? - Мъжът й почина скоро.
Преди повече от година.
Не е скърбяла дълго и въобще не си е губила времето.
Обещай да не пипаш радиаторите
и да не отваряш прозорците - опасно е за Принцесата.
Приятен ден, до довечера.
Казах ти да не ми звъниш повече. Ясно?
Пак ли беше той? - Да.
Няма ли нещо по-интересно?
Не знаеш историята. Венсан се раздели с Ребека,
защото се заблуди, че циганите от "Кроа дю Шаво"
са казали на Ернандес, който след обира на бижутерията
използва Венсан, за да си осигури защита.
Върна се от Бразилия, където имаше бар, и срещна Ребека.
Ребека е тази с електронната цигара. Опитва се да спре цигарите.
Бях забравил... - Липсваше ми, Венсан.
Доста се разгорещиха.
Нормално е - радват се, че отново се виждат.
Искаш ли да превключим? - Не.
Ако изпусна пет минути, после се обърквам.
Ще свърша.
Люби ме.
Отивам за десерт.
Довиждане.
Дай ръчичка.
Лео, не го яж. Има палмово масло и е вредно.
Баба ми го даде. - Може да ти дава, когато е тук.
Но сега е...
Позволявам само една филия. Трябва да вечеряш.
Здравей, Шаша. - Открих номера на лекаря
за проблема с паметта на майка ти. - Почакай малко.
Може ли да ми пратиш есемес? - Да.
Много мило. Благодаря, Шаша. - Чао, целувки.
Мамо, няма да може да вечеря. - Това е за мен.
Знам къде е дамата купа.
Не, това е осмица спатия.
Ти си, бабо. - Ето я дамата каро.
Дама купа е точно... Тук. Имам чифт.
Браво, запомнила си. - Това е само един чифт.
Радвам се за теб. Играта стимулира паметта.
Трябва да играем по-често. - Добре, щом искаш.
Заспивай, миличък.
Защо си тъжна?
Не съм тъжна. Спинкай, съкровище.
Чакай, мамо, не гаси. Имам въпрос.
При баба ли ще живееш? - Само за малко. Гася.
Знаеш ли, че Мюриел ще има бебе? - Ще си имаш братче или сестриче.
Не искам. - Мюриел е бременна и нямаш избор.
Чакай... - Не, край. Утре ще ставаме рано.
Хубаво ли е да имаш брат и сестра? - Да. Утре ще дойдат.
Имаш късмет. - Да, голям късмет. Хайде, заспивай.
Бързо, Лео, закъсняваме!
Чакай.
Какво е това, мамо?
- Нищо.
Не се закопчах. - Дай да видя.
Ама че боклук! - Каза лоша дума, мамо.
Извинявай, скъпи.
Бясна съм, мамка му!
Защото... Ципът не се закопчава.
Затова съм бясна.
Слушай, не е фатално.
Ще останеш разкопчан. Нали?
Татко ти ще те вземе тази вечер.
Обичам те, миличък.
Стефани, тъкмо навреме. Ще ми помогнеш ли?
Не закъсняхте за училище, нали?
Добре ли си? - Денят беше неповторим.
Както и цялата седмица.
Детенцето ми.
Трябва да сготвя. Брат ти и сестра ти ще дойдат в 19 ч.
А гаража? Трябва да разчистим.
Хамалите ще дойдат утре. - Да, ще разчистя.
Може да качиш още един стол за довечера.
Няма смисъл. Има пет стола и ние ще сме петима.
Никола, Карол, Ален, ти и аз. Не ни трябва още един стол.
Освен ако Карол не е надебеляла. - Не се заяждай.
Все пак качи още един стол. Нищо не се знае.
Как така? - Знам какво говоря, не съм сенилна.
Нищо не се знае. По-добре е да има шести стол.
Може да сложим нещо или някого. - Добре, както искаш.
Вече си тук? - Да.
Добре ли си? - Да.
Дошла си по-рано. - Не съвсем.
Как си? Паркирането тук е невъзможно.
Тук е страшна жега. - Заради мама.
Нико, искам да ти кажа нещо.
Защо снимката ми с татко е паднала? - Не знам.
Нико, трябва да ти кажа... - Мамо?
Здравей, мамо. - Скъпи мой.
Радвам се, че дойде. - Добре ли си?
Да. Идвам след малко.
Стеф, чии са онези неща в стаята?
Мои са. Преместих се тук. Не получи ли съобщението ми?
Пращат ми по 500 на ден. - Едното е от мен.
Фирмата фалира, безработна съм и спя тук.
Мамка му! Много тъпо. - Да, тъпо е.
Това се очакваше, имахте само един голям клиент.
Казах ти, не бива приходите да са от един източник.
Има сгъваемо легло, на което могат да спят двама.
Момчетата от регатата са наели място в Бандол, ще спя там.
Регата ли? - Да, ветроходна. Как си с парите?
Много зле, нямам нищо. - Почакай.
Не го казах за това, Нико.
Стеф, не се притеснявай.
Ще... Мамка му, трябва да преместя колата.
По дяволите!
Никола, как си? Тръгваш ли си вече? - Сега се връщам.
Как паркира? - Дойдох с автобус.
И къде го паркира? - Много смешно.
Разпечатих ти автобиографията.
Използвах луксозна хартия от 120 г. - Много си мил.
Когато решиш да ги пратиш, само ми кажи.
Ще е безплатно. Имам още една изненада за теб.
Ти си луд!
Ти си естет и ще ти хареса.
Маркерите "Пилот" са известни с искрящото жълто и зелено.
Пуснахме колекция маркери в нова гама от цветове.
С цвят на шамфъстък, на малина и...
сиво-кафяво. - Супер!
Да, супер е.
В понеделник ще имам презентация.
Може да ме гледаш в ютюб. - Как да те намеря?
Пишеш: "Ален Бордие, триещи се маркери,
презентация, "Пилот", 22 април, хотел "Меркюр", Гренобъл".
Но не казвай на никого. Не искам да се знае предварително.
Не искаш ли да разкажа, за да...
Не. - Добре, гроб съм.
Кога да дойда? - В колко часа?
Да. - Нека помисля.
Да обобщим... В 19, 15 ч. е време за аперитив - шамфъстъци и маслини.
"Нещо за пиене? Има пастис,
вино "Фронтинян", ликьор "Суз". Децата как са? Чудесно!"
Местим се с чашите на масата.
В 19,30 ч. сядаме на масата.
Предястието ще отнеме 15 минути - до 19,45 ч.
"Харесва ли ви, деца?" "По-вкусно нещо не сме яли."
Разказвам им за къщата в Гравел до 20,05 ч. Вдигаме масата.
Ще стане за нула време - имам количка.
Часът е 20,07.
20,07 ч. - сирене, 20,20 ч. - десерт.
Обожават десерта "Плаващ остров".
И тогава започвам да подготвям почвата.
Татко не е сред нас, мама си е мама,
но като всяка жена, и тя си има нужди.
Срещнах някого и искам да ви го представя. Познавате го.
Часът е 20,30. Ти звъниш на вратата.
Както кажеш. - До скоро, скъпи.
Напоследък си залепила доста пощенски марки.
Марки ли? - Това е психологически трик.
Нужен е само албум за пощенски марки.
Когато ти се случи нещо лошо, не казваш нищо.
Отваряш албума и залепяш една марка.
И когато запълниш албума - бум! И вземаш нов.
Виж ти...
Това, което преживяваш, е и нова възможност.
Не бих казала. - Но е така.
Опознаваш един интересен човек,
когото не познаваш - теб самата.
Ще ти кажа още нещо.
Неслучайно се върна при майка си.
В живота си всеки търси лек за душевните болки.
Търсим уюта на подслона, на утробата,
отново сме бебето в майчиния корем,
в семенната течност сме. - Нарича се "околоплодна течност".
Същото е. - Не, семенната течност е друго.
Не знаех, че се увличаш по психологията.
Карол смята, че е смешно, но на мен ми харесва.
Абонирах се за сп. "Психология". Искам да съм информиран.
Може да работиш като психолог във фирма.
Обмислял съм го, но си харесвам работата.
Повтарям си: "Слез от облаците."
Както казват американците...
Да, това е изразът. Твърде сложно е за мен.
Не знам английските думи за "слизам" и "облак".
"Облак" беше...
Не, не се опитвай.
Това трябва да е Кака.
Ало, скъпи? Не ми звъни, защото те са тук.
Да донеса ли шампанско?
Шампанско ли? Защо не? Страхотна идея.
Здравей. Как си? - Здравей.
Здравей, скъпа. Минала си през вкъщи, за да се преоблечеш.
Е, и? - Можеше да дойдем заедно.
Да се повозя в колата с теб.
Пътувах повече от час. - И?
Изгубих време. - Анализ ли ще правим?
Ето го и Нико. Паркира ли? - Здравей, Нико.
Как си, Кака? - Не ме наричай така.
След като живееш тук, кажи как е мама.
Честно казано, съм малко притеснена.
Не ви звънях, но тя се държи странно и забравя...
Какви ги дрънкаш? - Нищо й няма!
Не ме питайте тогава. - Да, целувам те. До скоро.
Здравей, мамо. - Здравей, миличка.
Чакаме ли някого? С кого говореше? - С никого. Не помня.
Как така не помниш? Каза "до скоро".
Просто не знам. Забравих. Ти ме обърка.
Добре ли си, мамо? - Да. Отиди при брат си и сестра си.
Сега ще дойда.
Какви са симптомите? - Тя не знае какво прави.
Преди три дена уж отиде на пазар до "Франпри"...
Да започнем с аперитива. Вече е почти 19,20 ч. Хайде.
По дяволите, забравих майонезата.
Накрая ще си забравя главата. - Видя ли?
Уж излезе да пазарува от "Франпри",
а се качи на четвъртия етаж и си забрави чантата.
И се разхожда безцелно посред нощ.
За щастие намира пътя за къщи.
Това е хубаво. - Да, разбира се.
Да я пратим при Верние. - Кой?
Професор Верние е невролог на световно ниво, лекува Алцхаймер.
Живее на петия етаж. - Ще говоря с него.
Тя отрича третата възраст,
ако й споменем за Алцхаймер, ще ни убие.
Знам много добре. - Просто е възрастна.
Забравяш, и ти лепват Алцхаймер! - Не е нужно ти да се грижиш за нея.
Ако искаш да знаеш... - Какво правите?
19,25 ч. е - време за аперитив.
Има бисквити, шамфъстъци и маслини.
Имам ликьор "Суз", вино "Фронтинян"...
Ще пием "Фронтинян".
Отлично.
Благодаря, мамо. - Благодаря.
Благодаря.
Наздраве! - Наздраве!
Готово.
Децата добре ли са? - Да, Валентин успя да...
Радвам се! В 19,30 ч. Трябва да сме на масата.
Мамо, не бързаме. - Имаме време.
Ще се радвам семейството ми да цени времето.
Ще стане 20 ч. - Можем да вечеряме и в 20,30 ч.
За всичко има точен момент - и за аперитива, и за вечерята,
и за разговорите, и за другите разговори.
Часовникът ми показва 19,27 ч. Твоят?
Добре, местим се с чашите на масата.
Почакай, мамо. Уважаваме времето. Спокойно.
Помниш ли професор Верние? Веднъж го видя в асансьора.
Как очакваш да го помня? - И аз не знам.
Професор Верние е много добър.
Човекът е специалист, голямо светило.
Известен е и пише книги.
И? - Занимава се с разни проблеми,
свързани с възрастта и главата. Може да му идем на гости.
Идеята е чудесна.
Очарователен е. - Голям сладур.
Много е сладък, когато се обърква и паркира на моето място.
Нали лекува Алцхаймер, простено му е.
Паркираме на номер 18. Аз съм на второ ниво, а той - на трето.
Винаги паркира на второ ниво и аз трябва да слизам на трето...
Но е много любезен. Истина е.
Пращате ме на специалист по Алцхаймер? Не сте добре.
Здрава съм и нямам проблеми с паметта. Нищо ми няма.
Никола, скъпи, сбабичосала ли съм се?
В никакъв случай. Изглеждаш чудесно.
Видяхте ли? Отивам за майонезата. Полека с питиетата.
Разказа за паркинга като истински глупак.
Понякога се чудя какво правя с теб.
Сядаш на мястото на татко? - Не се усетих.
Подай ми чековата книжка. - Неудобно ми е.
Стига, имаш проблеми. Нали затова сме семейство?
Ще ми ги върнеш, когато можеш.
Колко... 2000 устройват ли те? - Разбира се.
Сметката ми е блокирана. - Намери ли добри оферти?
Не. Всъщност да - за раздавач на брошури на ролери.
Чудесно. Какво реши? - Ти как мислиш?
Работа като всяка друга. Няма срамна работа.
Млъкни веднага, тази работа е нелепа.
Не ме занасяй. Да работиш почасово, е срамно.
Да кормиш пилета, е срамно. Има и още.
Нищо чудно, че има безработни.
В Тулон едно момче се оплака, че никой не приема работа,
защото не искат да губят помощите.
Бил си в Тулон? - Имаше изложение на стари кораби.
Взе ли пердетата?
Ти взе колата, не можех да ги нося.
Пак оправдания. Виж какво направих заради теб.
Готово, заповядай. - Благодаря.
Казах ти, че сметката ми е блокирана.
Да, хитър ход. Ще стане и без превод.
Какво? Зарежи. Когато спомена, че хората отказват работа,
имаше предвид мен, разбрах те.
Намекът ще ми е от полза.
Нямах предвид това. - Работи ми се, и то много.
Не съм учила за архитект урбанист, за да карам ролери.
В гаража са старите ти кънки. - Не съм видяла. Изхвърлих всичко.
Какво изхвърли? - Боклуците на татко.
Мама ще дава гаража под наем.
Сама ли решаваш кои вещи са за боклука?
Какво има да му мисля? Имаше 2-3 наши детски рисунки,
стари картонени папки,
пълни с фактури, квитанции за наема във франкове.
И стари програми за телевизията. - Въпросът е друг.
Вещите на татко са и мои вещи. Те са на всички нас.
Решението трябва да е общо.
Какво ще ги правиш? Не са антики.
Ще разбереш кое е било предаването от 25 април 1983 г.?
Били са на татко. - Трябва да изхвърляме ненужното.
Няма да видиш татко в програмите.
Знаеш, че не става дума за програмите,
а за това, че се разпореждаш с нещата на татко. Това е.
Сега мислиш за семейството, но иначе пропътува света,
за да се забавляваш с кораби и лодки,
но не мина да видиш мама.
Можеше ти да изчистиш гаража. Всъщност не, живееш в Мьолуз.
Няма как да помогнеш от Мьолуз.
На твое място бих си мълчал. - Добре, млъквам.
Поне нещо запази ли? - Казах ви, имаше само боклуци.
Добре. А какво е това колело отзад?
Старото му колело, исках да го пробвам.
Било е в гаража. - Да. И тежи много.
Значи не си изхвърлила всичко.
Исках да проверя дали работи.
Колелото ти излиза без пари.
Това какво значи? - Означава, че...
Срамота е... - Ако обичаш, говоря със сестра си.
Вземаш от наследството каквото си искаш.
Ти вземи проклетото колело.
Ще ми олекне, като го отнесеш. Ще знам, че не съм те ощетила.
Нищо не съм казала. Държиш се така, сякаш изпитваш вина.
Ако работи, вземи го. Имаш нужда. - Майната ти!
Защо се държите така? Не ми разваляйте вечерта.
За хапките няма да има майонеза.
Никола, ще отвориш ли бутилката?
Взех най-скъпото от "Франпри". - Ще пием друго.
Нося специално вино. Оставих го отворено за малко.
"Шато Анжелюс", виното на Юбер де Боар -
един от най-добрите енолози в Бордо.
С братовчед си управляват семейния холдинг.
Миналата година спечелиха 15000000.
Как им завиждам! Знаеш ли номера на факса им?
Хората използват факса все по-рядко.
Яжте по-бързо, нямаме време. - Благодаря.
Представям ви и ястието ми "Пикар".
Започвайте, ще донеса салатата.
"Пикар" за вечеря, струваше си дългия път.
Тя си пази силите. - "Пикар" се развиват.
Замразените им храни са по-качествени.
Аз мисля, че след тежката загуба идва новото начало.
Защото животът продължава
и трябва да прегърнем бъдещето.
Животът е съставен от много глави.
Пълен е с приключения. - За какво говориш, мамо?
Колко е часът? - Почти 20 ч.
Добре, яжте, защото ще изстине.
Браво. Паят ви е много вкусен.
Това е "Пикар". Не се готви лесно. - Бил е вече готов.
Как така? Сама го приготвих.
Мамо, или си го правила ти, или е на "Пикар".
Само пускаш микровълновата. - Или фурната.
Какво намеквате? - Много е вкусно.
Просто е "Пикар". - Вкусен "Пикар", който сготвих аз.
Не, мамо, купила си го от магазина,
отворила си го и си го притоплила. Сещаш ли се?
Какво ви става днес на всички? Болни ли сте?
Прекарах деня в кухнята, а ми говорите за микровълновата.
Не ви харесва "Пикар" ли?
Аз лично обожавам мусаката им.
Не, Ален. Мусаката е гръцка, не е "Пикар".
Да, но я приготвят от "Пикар".
Гаспачото също, мамо. Мислиш, че е от Андалусия, но е от "Пикар".
Май вие имате нужда от преглед.
Вие сте ненормални. Това е киш, пай "Пикар".
Не си измислям. Отне ми цял ден.
Това е пай от Пикардия. - Да.
И не е полуфабрикат. - Все пак вечерята е празнична.
Извинявай, мамо. - Объркали сме се.
Вкусно е. - Взех рецептата от Амиен.
Странно женско име. - Роз живее в Амиен, в Пикардия.
Братовчедка ми Роз е на улица "Ю". - Къде?
"Ю". - Да, но как се казва?
Казах ти - "Ю". - Мамо, не довършваш изреченията.
Божичко! У лицата се казва "Ю".
Като фамилията на Робер Ю. Улица "Ю".
Добре, улицата е "Ю".
Да, улица "Ю". Побъркахте ме.
Продължаваме със следващото.
Приличаш на татко. - Мислиш ли?
Не се помръдваш от стола, като него.
Има нещо такова. - Шофирах цели 6 часа...
Благодаря, Ален. - Много ми е вкусно. Преядох.
Не е удачно да критикуваш мама точно сега.
Защо говориш така? Защото се преместих при нея ли?
Да сме наясно. Защото от историята с колелото ми приседна.
Ако още не сте разбрали, аз изгубих всичко.
Да не почвам да изброявам - банковите ми сметки,
жилището, колата... - Добре, разбрахме.
Ти само за пари говориш.
Така ли било? Обясни ми нещо...
Нали аз те уредих в "Алп Дуез"? - Щедростта ти е безгранична.
Вече не помня кога ни покани. - Всяка Коледа, цели 15 години.
Щедрите хора не помнят подробности.
А и времето беше лошо. - Напротив.
Закусвахме навън. - Замълчи.
Може да си по-деликатна.
Не започвайте пак. - Говорим си. За твое сведение,
ние сме те настанили безплатно. - Как така вие?
Мама живее в апартамента, но и тримата сме собственици.
Имаш дял, ние с Никола също. Този дом е повече наш.
Бъдете по-мили със сестра си. - Мамо, свикнала съм.
Загуби всичко. Разведе се, вижда рядко сина си, няма работа.
40-год. жени нямат шанс да намерят нито съпруг, нито работа.
Тя има само нас. - Благодаря ти, мамо.
Дръжте се добре с нея. - Добре, няма да плашим пиленцето.
Гледахте ли клипчето с котката във фейсбук?
Ще ви споделя две важни неща.
Първо за Гравел. - Защо не отидеш там?
В най-влажната къща във Франция,
където ще отглеждам глигани и ще шия гоблени.
Може ли да довърша?
Говорих с г-н Мурие, има течове и трябва да ремонтираме покрива.
След като никой не ходи там, можем да продадем къщата.
Няма да продаваме къщата. - Не ходим там.
Пак ти го реши. - Това е семейната ни къща.
Татко я купи през 1995 г., по времето на Ширак.
Татко обичаше Гравел. - Аз също.
Ходиш ли често? - Имаме спомени.
И аз помня влагата и настинките. Всичко в къщата е за ремонт.
Ще струва скъпо. - Защо ти не се заемеш?
Понеже си нямам работа. - Ами да.
Аз съм архитект, не строител. - Престанете.
20,30 ч. е. - Архитектът е строител с късмет.
Дойдох! - В неподходящ момент.
Трябва ви масло ли? Съжалявам, нямам.
Колко е часът? 20,30 ч. - Каза ми 20,30 ч.
Не се звъни по това време. Неудобно е.
Съжалявам, но нямам масло. Приятна вечер.
Кой беше? - Г-жа Кабанис - плешивата съседка.
Настояваше за масло. - Ние имаме.
Не съм продавачка на масло. Любезна съм, но все пак...
Точка по въпроса. Отивам за десерта.
Относно Гравел - не исках да го казвам, но вие започнахте.
За смяната на бойлера дадох 4000 Евро.
Парите ми трябват. Не мога да искам от мама.
Да. Пазиш ли фактурата? - Не.
Не трупам стари бележки. - Предполагам, казваш истината.
Не ми вярваш ли?
Съмнявате ли се в мен? - Не.
Налага се да ти вярваме. Няма проблем.
Напротив, има проблем. Мислиш ме за лъжкиня.
Мислите, че си измислям за парите, за да ви изнудвам?
Не съм казала нищо. Искаш пари, ние ще ти дадем. Какво повече?
Остави, не ти искам парите. Бойлерът е подарък.
Уж си изхвърлила вещите на татко,
а вземаш колелото му, без да кажеш на никого.
Говориш за пари, но нямаш фактура. - Престани.
Не съм ти искала мнението. Защо се бъркаш?
Единствено дете си. Какво разбираш?
Не ни се бъркай. Аз не ти давам съвети за химикалките.
Няма да ми говориш така.
Това не е нормално. - Къде отиваш?
Ключовете от колата са у мен.
Той залепи своята последна пощенска марка.
Бях развълнувана за днешната вечеря.
Щях да ви кажа нещо важно. Готвих цял ден за вас.
Облякох се хубаво, отидох на фризьор.
А ето какво правите вие - обиждате яденето ми,
говорите за Алцхаймер, държите се, все едно не сте брат и сестра,
все едно не сте семейство.
Баща ви е щастливец, че не ви вижда такива.
Благодаря ви за ужасната вечер. Ще си лягам.
Аз ще измия утре.
Има "Плаващ остров" в хладилника.
Е, аз ще тръгвам.
Утре ще мина да целуна мама.
Искаш ли да ти помогна? - Няма нужда.
До утре.
Здравей, Шаша. Стеф се обажда.
Слушай... Сигурно си в Каркасон.
Не, няма нищо. Исках просто да те чуя.
Добре, прегръщам те. Чао.
Мамо? Какво правиш? Къде отиваш?
В Авиньон, при Ан-Мари. Ще ми се отрази добре.
Благодаря, че прибра масата. - Сега ли?
Ще хвана влака в 21,50 ч. Ан-Мари ще ме посрещне.
Ще сменя обстановката. - Ще дойда до гарата.
Автобусът спира на "Сен Шарл". Не искам компания.
Мамо, късно е. Няма да пътуваш сама.
Няма да го изпуснеш.
Не си длъжна да идваш. Справям се и сама.
Няма да те оставя сама.
Заповядайте. - Ще мога ли да го върна?
Само ако билетът не е продупчен. - Ако не е продупчен?
Готова ли си? - Да.
Добре, вече може да тръгваш. Довиждане.
Трябва да си продупчиш билета. - Знам, довиждане.
Искаш ли да ти помогна? - Ще се оправя.
Аз ще се справя...
Готово. - Не, не се чу звукът.
При перфориране се чува специфичен звук. Чуй.
Сега вече го перфорира.
Благодаря, миличка. Тръгвай. Довиждане, мила.
Няма нужда да идваш до вагона.
Ще се чувствам като някаква старица.
Ще ви помогна, мадам. - Какво ви става? Не съм ви молила.
Не може да бъде.
Всичко наред ли е, мамо?
Оправи ли се? - Да. Тръгвай си, миличка.
Добре ли си? - Да. Няма отърване от нея.
Да, ще ти звънна. Довиждане. Тръгвай!
Приятен път. - Довиждане. Тръгвай де.
Влак "14838" за Авиньон потегля.
Вратите се затварят автоматично.
Внимание, потегляме.
Можехте да ми помогнете.
Право в кошчето.
Върнете ми рестото от 1 Евро.
Благодаря.
Капнала съм.
Стефани дойде с мен до гарата.
Скочих от влака. Трябваше да се крия.
Какво стана? Защо каза, че...
Ще ти разкажа. Вечерята беше истински ад.
Объркана съм...
Не трябва да разбират за нас. - Какво?
Много си хубав с костюм.
Прическата ми се е развалила. - Не.
Харесвам развалената ти прическа. - Нося ти пай.
Кой е? - Карол.
Колко е часът? Какво правиш тук?
Какво правя ли? И аз имам право да дойда при мама.
Не разбирам. Няма го вкъщи, не отговаря.
Писах му. Не знам къде е.
За Ален ли говориш? - Да. Тревожа се за него.
За него ли се притесняваш, или за себе си?
"Разхождах се цяла нощ, мислих много."
"Видях една лисица. Напускам те."
Какво означава това?
Това значи, че се е разхождал, видял е лисица и те напуска.
И просто така захвърля последните 20 години.
Оставам сама на 46 г. Мъжете са гадняри.
Чети, не се притеснявай! - Съобщенията ти са интересни.
Като това от завчера, от Ален.
"Извинявай, любов моя, трамваят спря. Ще закъснея."
Прави каквото му е угодно! - Бил е в задръстване.
Отговорила съм: "Ще си стоплиш яденето. Дрън-дрън...
До скоро, любов моя." - Не, написала си му:
"Стопли си яденето." Без "любов моя".
Преиначаваш думите ми. - Просто чета. "Вземи пердетата."
"Не закара колата на преглед." "Напазарувай."
"Не взе роклята ми от химическото." - Аз съм чудовище.
Всичките ти съобщения започват с "трябва", "ти забрави"...
Всяко съобщение е упрек. Нищо чудно, че те напуска.
Тук има и друго интересно приложение.
Имам си бележник. Виждаш ли?
Всяка сряда в 15 ч. Виждаш ли какво пише?
Пише "татко".
Водих татко на рехабилитации,
защото Никола си беше в Мьолуз,
а ти беше твърде ангажирана с важните си ангажименти.
В продължение на две години всяка сряда бях с татко.
Не съжалявам ни най-малко.
Той не фигурираше в графика ти.
Заведе ли го поне веднъж? Знаеше ли къде е кабинетът?
Да. Аз давах пари за процедурите.
Значи всичко е наред.
Плащала си, значи добре си се погрижила за татко.
Да, не съм като теб.
Нямах сили да го виждам така.
Защо мислиш, че аз имах сили?
Но това няма значение. Голяма глупачка съм.
Направя ли нещо хубаво, никой не го оценява.
На 46 г. и съм сама. Сигурно си доволна.
Да не си луда? Ти си ми сестра!
Мъжът ти е добър човек. Ще се сдобрите.
Сигурно си права. - Случва се на всички двойки.
Мога ли да си взема един душ? - Душът е на една трета твой.
Една трета от бойлера също е твоя. Но само една трета.
"Любов моя, знам, че понякога съм...
несправедлива. Държах се грубо, имаш право да си тръгнеш.
Но те обичам. Моля те за втори шанс."
Изпратено.
Искам да ти се извиня за вечерята.
Бях малко... Сещаш се.
Аз също малко... Сещаш се.
Малко ти завиждам.
Даже много. Винаги съм била завистлива.
Не говори така. - Знам, че имам проблем.
Теб те обичаха повече.
Внушаваш си. - Помисли малко.
Винаги си била разхвърляна. И това забавляваше татко.
А на мен ми се караха. - Не съм разхвърляна.
Разбиранията ми за реда са по-творчески,
по-емоционални и артистични.
Всичко започва от раждането ми. Ами името ми?
Няма друго такова. Мама и татко са избрали Карол. Звучи глупаво.
Нарочно са го избрали. Никола звучи мило, а Стефани - гордо.
Стефани звучи гордо?
Посочи ми една горда Стефани. Без принцеса Стефани.
Има много примери със Стефани. Стефани...
Как беше? Не помня имена, но има много бляскави Стефании.
Няма нито една такава Карол.
Имаше една известна мажоретка. Откъде беше?
Галените имена Стеф и Нико те грабват, звучат добре.
А аз съм Кака.
Да си лягаме?
Не знам дали ще мога да заспя.
Ще ти намеря тениска.
Ето, вземи. Виж какво намерих, това са нашите рисунки.
Погледни - Карол, Карол...
Няма нито една моя рисунка.
Да, странно е. - Тази е на Нико.
Зловеща е. - Така е.
Това сме ние с мама, нали?
Аз съм тази с големите очила. - Да.
Не си ги пропуснала. - Ти имаше големи очила.
Ще спиш тук, а аз - долу. - Добре.
Не разбрах какво е станало с работата ти.
Пълен хаос е. - Не е типично за теб.
Няма да те занимавам с глупости. - Ще ме занимаваш. Разкажи ми.
Не разбирам от администрация.
Добре ли спа? - Котката не спря да драска.
Гадост. Какво правиш?
Има нещо неясно в твоя случай. Ще ми направиш ли кафе?
Да. Предупреждавам те, кафето е отвратително.
Помниш ли как една нощ спукахме гума със зелената кола? Бяхме с мама.
Отдавна не си пържила филийки. - Рецептата е на мама.
Има нещо, което не ми се връзва.
Клиентът ти кога фалира? - През пролетта.
Трябвало е да стане на 12-и април. - Да, тогава беше Великден.
Нямаш никакви оригинални документи, а само копия.
Намерих плик от препоръчано писмо.
Датата на препоръчаното писмо е от януари.
Получили сте писмото през януари, а копието на писмото е от април.
Някой е фалшифицирал датата.
Първи януари е сменен на четвърти април.
Не знам. Нищо не разбирам.
Никога ли не гледаш? - Алергична съм към бумащината.
Жалко, защото три месеца по-рано някой е разбрал, че ще фалирате.
Кога купи акциите на Шарлот? - През февруари.
Февруари е след януари.
Шарлот е знаела, че ще фалирате.
Продала ти е акциите си, защото е знаела какво ще стане.
Невъзможно. Не и Шарлот.
Приятелки сме. Тя ми е като сестра.
Разбираш ме. Няма как да е Шарлот.
Страхотна новина, ще си върнеш част от парите.
В тази връзка, нося ти чека.
Както го искаше. - Благодаря.
Шарлот Мура. Купила е макарони от вас преди три дни.
Сетих се, живее до...
Ален е. Съгласен е да се видим.
Не знам дали идеята е добра. Ще видим.
Жаклин? - Открих те малко трудно.
Тук е много красиво. - Какво правите тук?
Имаш си басейн на терасата.
Гледката е невероятна. - Извинете, Жаклин, но...
Големите плъзгащи се прозорци са много добра идея.
Жаклин, тъкмо излизах. - Кухнята е в американски стил.
Прекрасно е. Имаш две печки. Много удобно.
А това какво е? Грамаден хладилник.
Искам такъв, но кухнята ми е малка. И аз обичам шампанско.
Филийките ти са извънземни.
Ще кажа на мама. - Аз ги направих.
Липсва им малко захар. - Много мило.
Какво правите, Жаклин? - Качвам се.
В спалнята имаш вана. Браво. И е голяма.
Трябва ти топла вода. С бойлер ли си?
Жаклин, казах ви, че трябва да излизам.
Да поздравиш братовчеда на баща ти.
Тук е хубаво, нищо че е далеч. Човекът е щедър.
Името ти е на пощенската му кутия. - Не...
Господинът е много изтънчен, не си поплюва.
Да беше и мъжът ми като него!
Какво стана с проекта ти в Каркасон и къщата за гости?
Предпочела си морето.
Стефани мисли, че си похарчила всичко в Каркасон.
Ти създаде големи грижи на момиченцето ми.
Ще те попитам нещо три пъти и искам да си искрена.
Когато продаде акциите си на Стефани, знаеше ли за фалита?
Това са пълни глупости!
Шарлот, питам те за втори път.
Когато продаде акциите си на Стефани, знаеше ли за фалита?
Не съм ясновидка, нямах никаква представа!
Късметът ни изневери. Това е.
Питам те за трети и последен път.
Когато продаде акциите си на Стефани, знаеше ли за фалита?
Дразните ме!
Случи се. Просто се случи.
Хранила си се в дома ми. Идвала си на почивка в Гравел.
Беше най-добрата й приятелка.
Тогава защо? Заради парите ли?
Не сте ли се страхували от бедността?
Аз не мога...
Щяхме да изгубим всичко. Паникьосах се.
Не знам какво да ви кажа. Съжалявам, Жаклин.
Жаклин! Какво ще направите?
Ще приемем милото ти предложение. - Какво предложение?
Да заминеш за Каркасон. Къщата за гости те чака.
Ще оставиш това хубаво местенце на Стефани.
Ще си уредите сметките. Адвокатите струват скъпо.
Сега не е моментът за излишни разходи.
Няма да те прегръщам.
А какво да каже? Ще се разберете!
Аз трябваше да говоря с нея.
Нямаш сили в момента. А ако чакаме...
Мамо, помниш ли как спукахме гума по пътя към дядо?
Не помниш ли? - Съвсем бегло.
Бяхме в лятна ваканция. Татко не беше с нас.
Радвах се, че татко няма да пуши в колата.
Помниш ли как се мъчеше да смениш гумата?
Тогава не ни ли помогна г-н Жан?
Така ли? Какво е правил там г-н Жан?
Помогна ни за гумата. - Посред нощ насред нищото в Бретан
идва съседът от четвъртия етаж? - Извадили сме късмет.
От всички хора в Екс ан Прованс само той пътуваше за Бретан.
По пътя често срещахме г-н Жан.
Винаги е живял тук. Завчера го срещнах. Нали, мамо?
Искаш ли последната, мамо?
Обичам друг мъж.
Това исках да ви кажа вчера, но знаете какво стана.
Г-н Жан? - Да, обичам Жан.
Мамка му.
При него ли се качи на четвъртия етаж?
Допълнителният стол е бил за него, нали?
Откога продължава това? Само не ми казвай, че не помниш.
Нямаш Алцхаймер, което е единствената добра новина.
Отношенията ни с баща ви бяха прекрасни. Аз го обичах.
Разбира се. - Обичах и него.
Сигурно. - Стеф!
Тя е изневерявала на татко!
Баща ви не знаеше. Не можех да нараня любимите си хора.
Лесно ти е. - Не, не ми е лесно.
Радвам се, че ви казах. - Не мога да го приема.
Нищо ли няма да кажеш? - Ами...
Ами ти?
Скъпа, обичаш ли ме?
Въпросът не е в това. - Напротив. Аз ви обичам.
Искам да сте щастливи, защото ви обичам.
С Жан аз съм щастлива.
Обичаме те. Въпросът не е в това.
Радвам се, че ти си щастлива.
Но татко го няма само от година. Много е рано.
Сгреших. Не трябваше да ви споделям за Жан.
Знам какво ще направим. Забравяме за това.
Ще бъде нашата семейна тайна. Така ще бъде най-добре.
Какво ще правите тази вечер? Дължите ми една вечеря.
Може да вечеряме на брега. - Добре, мамо.
Регатата ме чака.
Но ще дойда, мамо. - А ти, Стефани?
Не знам. Трябва да взема Лео.
Мамо, слагай по-малко масло.
Хубаво е, че не отиде на регатата. - По-важно е да сме с мама.
Отмениха ли я? - Да, няма достатъчно вятър.
Стефани ще дойде ли? - Не знам.
Ето ги.
Харесва ми, мамо. Взе ли ми банския?
Ти си го сложи. - Здравей, Лео. Много си пораснал.
Днес всички сте навреме. - Здравей, Лео.
Добър вечер, Карол. - Здравей, бабо.
Мамо, доведох ти гост.
Благодаря ти, скъпа. Деца, благодаря ви.
Това е Жан.
Наистина се обичат.
Ще пием ли шампанско?
Хайде, Нико. - Да отворим шампанското.
Мамо, ще пием шампанско. - Вземи.
Заповядай. - Не е никак зле.
Къде ще е спалнята ти?
Мисля да е там.
TVRipped by 5rFF
Превод ДОРА ЦВЕТАНОВА